ДЛЯ ПЕРЕВОДА ИСПОЛЬЗУЙТЕ Переводчик Google

К сожалению я смутно помню, что было во время и не помню, что было после, но точно ничего приятного для нас.
– Це не біда. Це потрібно для того, щоб Ви змогли знайти в собі корінь свого духовного недугу, який Вас так надовго замикає в собі. Джерелом проблеми може бути: інтуїція; непрямі факти не адекватної поведінки; прямі факти порушення чоловіком Ваших особистих ідеалів життя. Інтуїція і непрямі факти дуже тяжко усвідомлюються стороною яка їх висовує в якості звинувачень.  Про них неохоче признаються навіть самі собі, адже може виявитися що ті допущення неправдиві.

Это легче сказать, чем сделать. Память ведь не сотрёшь. А я сомневаюсь, что это не повторится. По крайней мере себя я могу пытаться контролировать, а вот за мужа не отвечаю.

– Навчитися ходити, малій дитині то же важко, але треба. Крок за кроком і правило доброї поведінки з часом стає нормою життя. Особливо якщо це робиться паралельно з активним церковним життям. За чоловіка Ви не тільки тут (на землі) не відповідаєте, Ви і перед Богом не будете відповідати. А за малолітніх своїх дітей, людина відповідає однозначно перед Богом.

Это сложно сделать. Особенно, когда человек в своих действиях не видит ничего такого, что может ранить. Поэтому ему приходится объяснять.
 
– В гострих випадках пояснювати потрібно, в інших краще утриматися від розбору. Підкреслюю: при нормалізації воцерковленого Вашого особистого життя, ця проблема зникне сама по собі, не зважаючи на потуги чоловіка протистояти.
 
Подскажите молитвы для этого.
 
- Ви хочете далеко стрибнути без розгону. Так нічого у Вас не вийде. Візьміть молитвослов, і проглядаючи зміст виберіть собі ті молитви, які на Ваш погляд відповідають Вашій ситуації. Пройде не багато часу і Господь відкриє Вам, чи то Ви читаєте. Якщо не ті молитви, то Ви інтуїтивно знайдете інші, ті що потрібні Вашій душі. Це провірено практикою. Мабуть Богу угодно щоб людина трохи потрудилася, а не повторяла тупо за іншим.

 А о каких глупостях идёт речь? Приведите пример.

– Малося на увазі що одна особа з подружжя намагається тримати під строгим контролем іншу, бо підозрює свого партнера в можливій подружній зраді. 

Мнение я всегда готова выслушать, а новостей у него никогда нет. О работе он и раньше не говорил, а теперь после того, как мы работаем вместе, тем более.

– Це ненормально.

Так вот, у меня наверно белая. Конечно, я рада за своих родителей и желаю им и дальше так жить!!! 

– Формулювання: «біла заздрість, чорна заздрість» — все це вибілювання гріхів бісами. Заздрість є  не явним бажанням набути собі те, що має ближній. Тобто вона підштовхує на порушення десятої заповіді. Добра «біла» заздрість часто є сходинкою до переходу в  «чорну». Прикладом цього є нерідкі випадки «білої, доброї» заздрості подружжю їх друзями. З часом, буває, та бісова «добра заздрість» закінчується розірванням шлюбу на користь друга, або подруги. Буває що це «біле»  робить чорними стосунки між батьками і дітьми. Ви добре робите що боретеся з такими навіюванням бісів. Не хвилюйтеся, з часом переможете. 

Я говорю так, но легче от этого не становится.

– Не падайте духом, подумки читайте короткі молитви, і з часом обов’язково побачите результат. Це провірено.
 
- Я даже ни раз думала, что было бы гораздо легче и приятнее ничего у него (мужа) не просить, а ради собственного спокойствия делать всё, что он просит (в разумных пределах конечно). Но к сожалению практика и теория часто не совместимы,
 
– Ви на правильному шляху. Мінімізуйте свої вимоги, і теорія, з Божою допомогою, таки стане практикою. Про це що у Вас є вимоги до чоловіка вже говорилося раніше.
 
а я по натуре очень чувствительна

– Правильніше: горда.Гордість завжди маскується під чутливість.

"Не то сказал, не так сказал, не так посмотрел, не так отреагировал". Я ему, конечно, не говорю, что и то не так, и это не так, но самой то тяжело. А от этого и настроение портится и депрессия. И сколько бы я себя не успокаивала, но тяжесть внутри, как навязчивая идея: "С ней засыпаю, с ней просыпаюсь".

– Без покаяння і причастя, без церковного життя ви дійсно нічого не зробите. Секулярний бог, тобто бог який пристосований людьми до своїх потреб до добра не веде, це той самий ідол, але пошитий по нормам християнства.  Нажаль, секуляризація церкви в колах інтелігенції, набула великих масштабів. Люди зараз вірять в Бога по своєму, відкинули вчення і вимоги церкви. 

Мой муж, конечно, верующий. 

– Наталіє ідіть в церкву. З часом все у Вас наладиться. 

Хотелось бы узнать ваше мнение по выше написанному.
 
– Замість думки про все це, розкажу Вам про реалії. В 2007 році я заїхав в один монастир в гості. На території монастиря я зустрів жінку років тридцяти, з синім, опухлим і побитим лицем. Синці були також  вище ліктів до пліч на руках.  Враження було що це якась п’яничка, хоч пристойно одіта. Я  бачив побитих жінок, але так —  перший раз. Щоб задовольнити свою цікавість я   спитав про неї о. Іоанна. Він мені розказав про неї. 
Місцева учителька старших класів, православна, відвідує місцеву церкву регулярно раз в рік, на Пасху. За десять років подружнього життя увірвався терпець, прийшла в монастир шукати порятунку від чоловіка. Чоловік старший неї, бувший афганець, часто виховує аргументом «кулак». Сам трудолюбивий, не п’яниця. В домі високий достаток. Православний, буває, теж вітром занесе в церкву. Вчителька вже декілька разів приходила до о. Іоанна. Вирішувала свої духовні проблеми. Чоловік, коли узнав про її походи, заборонив їй ходити в монастир. Пообіцяв, що коли узнає що вона була в монастирі то, поламає ноги. Дітям теж заборонив ходити разом з мамою,  і при  цьому він дійсно дітей дуже любить, для них нічого не жаліє.
Пройшло приблизно два роки, як я в телефонній розмові з отцем спитав про долю учительки. Узнав що по рекомендаціях отця, вона продовжувала навідуватися в монастир. З часом стала ходити на Богослужіння регулярно кожну неділю. І по суті сталося чудо. Ноги ніхто не поламав, в дома все наладилося, чоловік перестав її бити, більше того, став її та дітей привозити в монастир на своїй машині, почав сам регулярно ходити на служби. Зараз живуть у злагоді.