Образец народного языка - дума:
В славному містечку,в рідному Черкасі
Козак Байда мед вино спиває ;
Мед,вино спиває
На турецькі землі грозно поглядає.
На турецького султана вельми похватає,
Ой пє Байда,та на своїх кличе :
А нутеж но скоро коліно музиче !
Мед та вино випивайте,
Пляшки спорожняйте,
Коник но сідлайте,
Збройцю наряжайте,
Та підем в Туреччину,
Покарає лихую годину.
Бо вже ми ж ми давно рідненької січі,
Та не бачили в вежи.
Пішов Байда з Козаками,
Турки к нему ідут з дарами;
Шо іх султан присилає,
Байду к собі підмовляє :
Ой ! ти Байдо славнесенький !
Будь ти міні вірнесенький,
Вузми мою султановну дівчину,
І будь паном на всю Україну.
Твоя султане віра проклятая;
Твоя султане дочка поганая;
А я без твоєї султанивни дівчини,
Буду паном на всю України.
Ой ти Байдо ! в що ти дбаєш ?
Чи ти війська тільки маєш,
Щобись мене султана звоював,
Та в країні Козаком панував ?
В мене війська як в морі піску,
Або влізе в одну маківочку.
Мені Байді се байдуже;
Шо ти війська маєш много дуже,
Пісок в морі вода змає,
Мак у полі вітер віє.
Но я своїх Козаченьків дбаю:
Шо я з ними в двору твоїм погуляю:
Ой крикнув султан на свої гайдуки: -
Возміте но Байда добре в руки,
Ой возьміте ,Байду тай звяжіте,
На гак ребром почепіти. -
Висить Байда не день,не два,
Не дві нічки,ні годинки,
Висит Байда, Хреста,прославляє,
І до свого чури,чури молодого словом промовляє :
Ой чуро мій ,чуро молоденький !
Будь ти мені ще трохи вірненький,
За те тобі Бог заплатить много,
А я тобі дарю коня вороного :
Утікай з ним на родину,
Завези од мене поклон в Україну.
Оно міні отдай лучок,
І з сайдака стрілок пучок,
Нех ше хоч раз в моїм житті,
Пущу стрілу по білому світі.
Ой бачу я три голубечки,
Може їх убю для султанскої дочки,
Нехай же я ій уб ю на вечерю.
Ой як стрілив в серце султану...
Було тобі знати , як Байду карати.
Не на гак чипати,а голову зняти,
Вороним конем їздити,
Мого чуру ,чуру молодого собі зголубити.