>> Юрію, "Слава Україні", це не з тої категорії що "слава сонцю", зорям і т.д. 
>
>Нарешті ви погодились, що це не з тої категорії. Але ж зауважте, це не я посилався на ці місця Писання, а ви.
Ви лукавите. Я посилався на слова святого Павла, говорячи про славу, а не про прославлення, віддавання слави.
 >Отже, слова про славу сонця, місяця і зірок не вказують на те, що можна їм віддавати славу. Значить ці слова не можуть бути виправданням чи вказівкою на те, що славу державі можна віддавати. Що таке Україна, чи Росія, чи будь яка інша держава? Це невеличкий клаптик планети Земля, яку створив Бог. Що ж виходить? Таким творінням, як Сонце, Місяць, Земля, славу віддавати не можна, а невеличкому клаптику Землі — можна? Ні, теж не можна! Слава із наших вуст повинна віддаватися тільки Творцю!
Чоловік теж творіння Боже, але жінка є його славою, тобто славить його(деколи знеславлює, але це теж негативна прослава).
Певна слава є у кожного. Справи прославляють людину.
>
>> Як я вже казав слава кожної країни є її народ, так само як і слава чоловіка є його жінка.
>
>Згоден з другою частиною, бо так є написано. В принципі, можна погодитися і з першою, хоча так і не написано. Але це все одно не дає права нам, християнам, казати: “Слава Україні” чи будь якій іншій країні, так само, як і казати: “Слава жінці”. Бо це теж не з тої категорії. А з якої ж категорії все таки можна так казати? На що можна в Писанні спертися, щоб виправдати такі слова? Ні на що! Чому? Бо нічого подібного там нема! Знов повторюю, ні Ісус, ні Його апостоли ніколи самі таке не казали і ніколи ніде не закликали інших до цього.
Це занадто зухвале твердження що Христос і Апостоли "ніколи так не казали, бо нема написано в Біблії". Ми не можемо все занти що вони казали. 
"Сола скріптура" - "тільки Писання", це єретичне вчення Лютера. Православні й католики сповідують богонатхненність як Писання, так і Передання.
>
>> Як я вже казав слава кожної країни є її народ, так само як і слава чоловіка є його жінка. Тому до української слави ми, народ, маємо безпосереднє відношення, тому ідолопоклонством це не може бути, бо це наш обов\'язок, даний нам Богом, славити свою Батьківщину своїм життям.
>
>По-перше, вкажіть на місце в Біблії, де написано про цей обов\'язок, щоб не бути голослівним. По-друге, ви сказали: “славити життям”. А це ж зовсім інше. Не про це мова. Я казав про славу, яка виходить з вуст. По-третє, може ви мені наведете якесь інше місце, стосовно того обов\'язку, але мені здається, що ви мали на увазі ось це (Матвія 5:16).  Але ж там написано про те, щоб через наше життя, чи точніше, через наші добрі діла прославлялася не батьківщина, а Отець Небесний!
"не Батьківщина" - так не написано.
>Треба дуже пильнувати про те, що ми говоримо, чому вчимо інших, до чого закликаємо, бо від цього залежить спасіння і наше, і тих до кого ми звертаємося (1Тимофію 4:16). Нехай вас Бог благословить і просвітить вас світлом Своєї істини, що віднині через ваше життя і вуста прославлялося не творіння, а Творець! Бо лише Йому належить вся слава і небі, і на землі! Амінь!
 Я слідую вченню Церкви, а не тлумаченням протестантів.