>>Хто ж тоді відповідає за малу дитину? Ніхто???
> Ви не помічаєте, якою є суперечливою Ваша позиція. 
> Дивіться, Бог судить того, хто робить гріх, знаючи, що це- зло. Дитина не знає, де зло, а де добро, тому суду не підлягає. За що її судити? Так, дитина вспадковує первородний гріх, але на це є Божа благодать, тому цей гріх не зараховуєтся, тому Христос сказав, що дітям Його Царство належить УЖЕ. Що тут незрозумілого? Звичайно, батьки повинні привести дитину до Христа, але остаточній вибір людина повинна робити сама, інакше вона за нього не відповідає. Людина відповідає лише ЗА ВЛАСНИЙ вибір. Чи тут є щось незрозуміле, або спірне? Далі. Хрещення- це вибір (були наведені цитати і ще можу навести), бо людина вибирає служіння Богу, а не сатані, чи власним пожадливостям. Притому людина отримує підтримку і охорону від Бога і обітниці ці записані в Біблії. Але Бог не має справи ні з чим нечистим, тому людина перед тим, як отримати ці обітниці, повинна покаятись перед Богом, щоб Бог міг їй простити всі гріхи, очистити від них і наблизитись до людини. Де тут місце для дитячого хрещення? Дитина навіть не усвідомлює своїх гріхів, щоб за них її мучила совість і вона шукала звільнення від них. Дитина не може усвідомити, що Христос помирав саме за її гріхи і оплакувати Його страждання і смерть. А інакше не вийде справжнього покаяння. Чи Ви думаєте, що Бог цього всього не знає і не розуміє? Чи Ви думаєте, що Бог не має милості до тих, хто не розуміє, що чинить?
Ще Карфагенський Собор 252 року обґрунтував необхідність хрещення малят тим, що хоча такі не згрішили індивідуальним чином, проте вже успадкували від падшого Адама природне тління. «Не повинно забороняти хрещення малятку, яке, лише народившись, ні в чому не згрішило, а лише, походячи по плоті від Адама, прийняло заразу древньої смерті через само народження».

Згідно з християнською доктриною в результаті початкового, перворідного гріха прабатьків — Адама і Єви — жало гріха проникає в кожну людину без винятку. В результаті цього всяка людина з'являється на світ в єстві, вже зараженим тлінням, а воля її з ранньої молодості виявляє зручноприхильність до укоризненого гріха. Таким чином, для всіх нащадків прабатьків перворідний гріх видається на зовнішній погляд не як особистий гріх людини, але як спільна порочність, гріховність, як стан, що характеризується деформованою по відношенню до здорового стану прабатьків — Адама і Єви — духовно-тілесною сферою.

Псалмопівець Давид красномовно говорить про це в покаяльному псалмі: «Ось, я в беззаконні зачатий, і в грісі родила мене мати моя» (Пс. 50, 7). Цими словами Писання підтверджує, що, по суті, вже в момент зачаття людина стає «перворідногрішною».
> То чому тоді Він сказав ці слова:
>"Мне ли не пожалеть Ниневии, города великого, в котором более ста двадцати тысяч человек, не умеющих отличить правой руки от левой, и множество скота?  (Ион.4:11)
> І ці:"Иисус же говорил: Отче! прости им, ибо не знают, что делают..."
>(Лук.23:34)
>>Я Вам показую що не заміняється тут слово "ближній", словом "мала дитина", так що цитата недоречна. Мо говоримо про поруку саме за дітей, а не за будь-якого ближнього.
> Тобто, ви в будь-який момент можете за дитину поручитись, що вона не всуне палець в розетку, не випаде з балкона, не вибіжить на дорогу і т.д.? Ви за себе хоч можете поручитись? А тим більше за вибір дитини в майбутньому? Чому ж тоді стільки розводів у "православних", адже це заборонено Богом? Чому всі тюрми заповнені "православними", якщо батьки їх привели до Бога і пообіцяли за них, що вони, в майбутньому, будуть служити Богу? Чому на дорогах "працюють" "хрещені повії, а "хрещені" і "навчені" своїми батьками батьки відмовляються від своїх дітей? Перелічувати далінаслідки "поручительства" батьків, чи досить? 
Якби баптисти чи пятидесятники були в більшості в народі, було б те ж саме, повірте, бо це народ. Ви там купками збираєтесь, тому якось виділяєтесь. Це про істиність не говорить.
Поручитись можна за віру, бо ми самі грішимо, хоча не хочемо цього. Ми ручаємось при хрещені дитини, що вона буде виховуватись в християнській православній вірі. Тому, обираються ще й хресні батьки для дитини, які б допомагали виховувати дитину в православ'ї.
>>>>> Ну, звичайно, зараз Ви будете вигадувати, що там же не про дітей і батьків сказано.
>>>>Ви все роумієте що це сюди не клеїться, і всеодно...
>>>  А як думаєте, чому тут сказано, що за іншого не можна поручатись?
>>>>Таж євнух був дорослим і сам за себе ніс відповідальність. Так тяжко зрозуміти? чи Ви шимка включили?
>>>  Оот. Починаєте розуміти. То чому євнуха апостол хрестив по його вірі, а дітей треба, по- вашому, по вірі батьків? Тільки без включення шимка. 
БО ДОРОСЛИЙ НЕСЕ ЗА СЕБЕ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ, А НЕМОВЛЯ - НІ.
>>> >Вчитися все життя потрібно.
>>> Це є включенням шимка. Ми говоримо про те, що необхідно знати, перед тим, як обіцяти Богу добру совість. 
>>>
>>>>Багато мучеників визнавали Христа не будучи хрещеними раніше, і хрестились кров\\\\'ю.  Є ще таке поняття як бажання хрещення, це коли  людина з усього серця бажає хреститись, але немає можливості, наприклад, перед смертю.
>>>  Не існує такого хрещення, як хрещення кров"ю. Це людські вигадки. Якщо людина віддала за Христа життя, вона автоматично не лише вспадковує спасіння, але й нагороду. В іншому правильно. Як і у випадку з розбійником. Тобто, з одного боку, Ви визнаєте, що людину спасає не хрещення, а віра і покаяння, а з іншого чомусь стверджуєте, що дітям треба хреститись, щоб спастись. 
Через святе хрещення Бог посилає особливу благодать (благодать хрещення), подібно до того, як через рукопокладаня Господь дає особливу благодать для служіння.
>>>>> А до чого тут передання? Христос прямо засудив ваші переданя і ваше слідування їм. Ви своїми переданнями усунули Боже слово.
>>>> Що, мені братися Вас обзивати? За кого Ви мене приймаєте?! Тут нормально неможливо розмовляти. ЦЕ ПЕРЕДАННЯ АПОСТОЛЬСЬКІ, А ЗНАЧИТЬ ХРИСТОВІ. І тому вони СТАЛИ нашими.
>>>Їм не треба було вашими ставати. Вони з самого початку були лише вашими, а не апостольськими.  
>>> Хочете сказати, що апостоли порушували Христів наказ вчити так, як Він їх навчив? Ви це серйозно?
>>>>Я безкінечно буду давати підтвердження що Біблія це не Конституція.
>>> Таки Конституція, Основний Закон для християн. Але, як бачимо, не для "православних".
>>В Конституції не може бути написано, що "не хочу писати чорнилом і тростиною, а говорити устами до уст". 
> А яка різниця? Конституція - Основний Закон для держави і її громадян, а Біблія теж Основний Закон, тільки для для християн. Тому - Конституція.
>>Письмо складене навіть в невідповідному конституції,  стилі.
> Це не юридичний документ, але він передбачає покарання для тих, хто його порушує, тобто, в певному сенсі, це ще й Кримінальний Кодекс.
>>Послання Павла виглядають як продовження усної проповіді, навіть переписки: "А про що ви мені писали..." Ми не знаємо початку цієї розмови, лише закінчення.
>  Ну й що? Але ж ми все-одно не можемо посилатись на те, чого не чули.
Чому Одна й Та ж Церква визначила канон Писань і сформувала Апостольські Передання, то Ви одну частину цієї спадщини приймаєте, а іншу ні? 
У перші три століття Християнської Церкви, християни, схоже, не мали загальновизнаного Новозавітнього канону.

Новозавітній канон в сучасному вигляді вперше був викладений Афанасієм, єпископом Александрії, в 367 році в листі написаному церквам в Єгипті. До того часу канон став більш-менш сталим.

Таким чином, затвердження канону Вселенським Собором стало лише формальним його визнанням, а не створенням чи відбором книг, які можна було б до нього включити, бо сам Бог діяв через вірних йому людей, скеровуючи їх на всіх стадіях процесу з визначення священних книг, що в повній мірі викладають Його волю для людей.

Повний біблійний канон прийнятий як католиками так і православними, за винятком деяких сект, містить у Новому завіті 27 книг.
 За логікою, не можна сумніватись в Переданнях, які були записані раніше, ніж визначений Канон Біблії, тобто 367 р.
>>У всі часи були люди які віддавали життя за правду, і нізащо не допустили б перекручення. Так що відкиньте цю думку, це нереально. Мисліть тверезо.
> От-от саме за те, що вони не могли допустити перекручувань, вони й терпіли від більшості, тобто від того, що називало себе "православ"ям". Саме тому вони завжди були в меншості і їх називали "сектами". Зауважте- Церква у світі завжди в меншості- як сіль у страві. "православ"я" - у меншості в Україні? Вже одне це, опосередковано, звичайно, говорить про те, що "православ"я" - це не християнство:
Істине православ'я, тобто Церква, в меншості. Не всі ж православні воцерковлені.
>"Входите тесными вратами, потому что широки врата и пространен путь, ведущие в погибель, и многие идут ими;
>14 потому что тесны врата и узок путь, ведущие в жизнь, и немногие находят их.
>(Матф.7:13,14)
>> А чому ж святі не служителі???
> Хто сказав? Святі - і служителі і їм служать. Тільки не на небі, бо там служіння уже не потрібне, а на землі, бо служити треба живим людям.
>>>> Давайте докази що ми додали, а не прийняли раніше Писань.
>>> Ми постійно лише про наведені докази і говоримо: хрещення дітей, молитви до мертвих, поклоні