>Слова "Слава Україні" віри не стосуються, тому не можуть вважатися і бути язичництвом, тому що язичництво це теж віра.

Чому ж не стосуються, Стасе? Ви що, ці слова кажете без віри? Тоді навіщо їх казати? Просто за компанію, бо це стало модно? Напевно ви ж вірите в добре майбутнє своєї країни, бажаєте їй добра, тому і вигукуєте ці слова. Але це нормально для патріота невіруючого, для християнина ж — це крайність, це поворот назад до поганства (язичництва), як сказав митрополит Шептицький.

Так, я згоден, язичництво — це віра. Але в що? Чим язичництво відрізняється від християнства? Християни вірять в Творця, поклоняючись Йому і прославляючи Його. А язичники вірять в своїх придуманих ідолів, а також в те, що створив Бог. Що бачать, в те і вірять, вклоняючись і прославляючи його. Будь-яка країна світу — це маленький клаптик планети Земля, яку створив Бог. З ваших слів я зрозумів, що ні Сонцю, ні Місяцю ви не вклоняєтесь і слави їм не віддаєте. Значить, скоріш за все, в вас таке ж ставлення і до планети Земля. Так чому ж тоді ви ніяк не зрозумієте, що країна — це також творіння, тому якщо не припустимо для християнина робити ідола з Землі, то і з маленького клаптика цієї ж Землі також це не припустимо. Все, що є в всесвіті — це творіння Бога. Тому віра, поклоніння і прославлення будь-чого, окрім Творця, це є язичництво.

>Я вигукаю "Слава Україні" тому що знаю українську славу з української історії.

Ви можете знати з історії, що завгодно про будь-яку славу будь-якої країни. Ви можете знати також і з Біблії про славу сонця чи ще будь-чого. Але це не є виправданням прославлення творіння.

А взагалі, до чого ви це написали? Це ще з самого початку нашої розмови було зрозуміло, що ви вигукуєте слова: "Слава Україні". Але питання було не в тому. Пригадайте, щоб виправдати використання цих слів, ви спочатку зіслалися на 1Кор. 15:41. Тоді я запитав: ви що прославляєте сонце, місяць і зорі? Ви сказали, що ні. Добре, значить це сюди не підходить. Тоді ви навели інший текст 1Кор. 11:7. Тому я знов вас запитав: скажіть прямо, ви що прославляєте жінку? Але ви так і не відповіли. І, думаю, зрозуміло чому, бо ви їй також не віддаєте слави, як і сонцю, чи місяцю, бо це все з однієї ж категорії — категорії творіння. Тому може досить вже противитися Божій правді, а прийшов час розкаятися і перестати віддавати славу ще чомусь, окрім Бога?

>>>Дайте їй з плоду рук її, і нехай її вчинки її прославляють при брамах! (Приповісті 31,31)
>>
>>О, це вже добре. Хоч щось процитували з Біблії. Але хочу вас розчарувати. На жаль, і цей текст сюди не підходить. Тут написано: “нехай її вчинки її прославляють”. “Вчинки”, а не вуста людей.
>Не смішіть. Вчинок більший за уста. Уста тільки констатують дійсність. 

Я вже казав, що я не комік, тому нікого не смішу. Якщо вам смішно з того, що хтось звертає вашу увагу на помилковість ваших суджень, то не знаю навіть, що вам сказати на це. Лише тільки: Господи, помилуй вас.

>Якщо б Україна не мала слави, то слова "Слава Україні" не мали б значення та цінності. Але ж говорячи "Слава Україні", ми звіщаємо ту славу, яка вже належить Україні. 

Складається таке враження, що ви самі не розумієте, що пишете. До чого це все? Ви кажете, що ви християнин, а розмірковуєте зовсім, як не християнин. Всі ці "Слава Україні", так само як "Слава Росії" чи  "Слава Германії" чи "Слава КПСС" — рано чи пізно замовкнуть назавжди, а “Слава Богу” буде віддаватися вічно. Навіщо ж триматись за це тимчасове, відстоюючи правомірність цих язичницьких вигуків, яких ніколи в християнстві раніш не було, а вони зовсім недавно нав'язані дияволом, щоб звести Божий народ з Божого шляху і погубити.

Господи, помилуй всіх, хто вірує в Тебе, але заблукав в цьому світі, якій лежить в злі, хто був зловлений в сітку диявольську, піддавшись його спокусам і закликам. Звільни, будь ласка, ці душі, даруй їм Свою свободу і укріпи їх в Твоїй святій істині, щоб вони ніколи вже не відходили від Твоєї ласки і ніколи навіть далеко в своєму розумі не дозволяли допустити думку віддати якомусь творінню славу, окрім Тебе, Боже наш. Лише Тобі нехай лине з сердець наших через наші вуста вічна слава і хвала, всемогутній, милосердний, люблячий, премудрий, довготерпеливий, вічний і святий Бог! Амінь.