>> Апостол каже за ідоложертвене, а не за вкрадене. Ідол - ніщо, а вкрадене знаходиться під прокляттям Заповіді "не вкради".
>  примітивне "православне" розуміння. В кожному біблійному тексті, для того, щоб його розуміти, потрібно виділяти його мету, а для того потрібно текст обдумати. Отже, яка мета цього тексту? Вона озвучена в кінці- "для [спокойствия] совести". А совість спокійна тоді, коли людина знає що не згрішила. Отже, вузька тема ідоложертовного служить тут для того, щоб проголосити більш широке, універсальне, наставлення:
>"Все, что продается на торгу, ешьте без всякого исследования".
> Зауважте, не написано, що тільки ідоложертовне. Написано "все". Бо як ми будемо знати, ідоложертовне це, вкрадене, чи чесно набуте, якщо не дослідимо походження своєї покупки?
Все - це можливо ідоложертвене  і звичайне.  Якщо хто не знає що ість ідоложертвене, то він цим не спілкується з бісами, тільки коли свідомо їсть ідоложертвене, то є причасником бісівського вівтаря.
>  Звичайно, якщо ви, вважаєте, що купувати крадене -гріх і ви точно дослідили, що товар крадений, то, споживаючи його, ви грішите саме через те, що вважаєте це гріхом. Тобто, якщо ми свідомо робимо щось, що вважаємо неприємним для Бога, ми тим самим робимо виклик Богові.
> Тому навіть найбезневинніша річ буде гріхом, якщо ми це робимо, вважаючи, що Богові це не подобається. І такі речі дуже важко замолити. В той же час навіть серйозні гріхи легко прощаються, якщо ми зробили їх у незнанні, а дізнавшись, розкаялись.
А Ви не вважаєте що купувати кредене - гріх?
Купувати крадене - гріх, тому що воно вкрадене, а не тому що я так вважаю.