>Ще Карфагенський Собор 252 року обґрунтував необхідність хрещення малят тим, що хоча такі не згрішили індивідуальним чином, проте вже успадкували від падшого Адама природне тління. «Не повинно забороняти хрещення малятку, яке, лише народившись, ні в чому не згрішило, а лише, походячи по плоті від Адама, прийняло заразу древньої смерті через само народження».
>Згідно з християнською доктриною в результаті початкового, перворідного гріха прабатьків — Адама і Єви — жало гріха проникає в кожну людину без винятку. В результаті цього всяка людина з\'являється на світ в єстві, вже зараженим тлінням, а воля її з ранньої молодості виявляє зручноприхильність до укоризненого гріха. Таким чином, для всіх нащадків прабатьків перворідний гріх видається на зовнішній погляд не як особистий гріх людини, але як спільна порочність, гріховність, як стан, що характеризується деформованою по відношенню до здорового стану прабатьків — Адама і Єви — духовно-тілесною сферою.>
>Псалмопівець Давид красномовно говорить про це в покаяльному псалмі: «Ось, я в беззаконні зачатий, і в грісі родила мене мати моя» (Пс. 50, 7). Цими словами Писання підтверджує, що, по суті, вже в момент зачаття людина стає «перворідногрішною».>
  Для християнина авторитетні і визнаються ним лише ті рішення, які грунтуються на авторитеті Божого слова, тобто на авторитеті Бога. Все інше не має жодного авторитету і цінності. Більше того, воно не тільки не має цінності, а ще й шкідливе, бо такі рішення спокушують християнина замість того, щоб виконувати Божу волю, виконувати людську. Чи приведуть такі рішення до спасіння? Очевидно, що ні.
 Тому не треба посилатись на рішення соборів- більшість з них не були легітимними через відсутність кворуму, тобто навіть формально вони не предстваляли Церкву. А якщо дивитись на їхні рішення, то й вони здебільшого були єретичними. Я Вас просив не посилатись ні на що, крім Божого слова в своїх відповідях, тому не приводьте ніяких інших текстів, крім біблійних. Бо решта текстів мають таку ж цінність і авторитет, як і написи на паркані. 
 Тому,якщо маєте щось заперечити, на основі Божого слова проти того, що хрещення дітей- єресь, то приводьте відповідні цитати, а не людські вигадки.  
>Якби баптисти чи пятидесятники були в більшості в народі, було б те ж саме, повірте, бо це народ. Ви там купками збираєтесь, тому якось виділяєтесь. Це про істиність не говорить.
Тому євангельські християни і виділяються і тому ж вони й в меншості,
 що слідують Божому слову. Ті, хто люблять Бога і служать Йому, завжди були і завжди будуть в меншості "...да сбудется Писание."(Иоан.17:12)"потому что широки врата и пространен путь, ведущие в погибель, и многие идут ими;
14 потому что тесны врата и узок путь, ведущие в жизнь, и немногие находят их." (Матф.7:13,14)
  Це, звичайно, опосередкована ознака, бо багато деномінацій є в меншості, тому головна ознака - відповідність вчення общини Євангельському. Але ця ознака точно показує, що істина явно не в "православ"ї".

>Поручитись можна за віру, бо ми самі грішимо, хоча не хочемо цього. Ми ручаємось при хрещені дитини, що вона буде виховуватись в християнській православній вірі. Тому, обираються ще й хресні батьки для дитини, які б допомагали виховувати дитину в православ'ї.
  Ви вже говорили, що ви поручаєтесь. І я Вам на основі Божого слова показав, що поручатись взагалі- гріх, а, тим більше, в такому ділі, як хрещення. Ви ще можете пообіцяти, що будете виховувати дитину в євангельській істині, але Ви не можете поручитись за свою дитину, що вона, ставши дорослою, вибере шлях служіння Господу і пообіцяє Йому це. А це і є суть хрещення. А що таке "поручитись за віру",- взагалі незрозуміло. По-моєму, це якийсь абсурд, абракадабра. 


>БО ДОРОСЛИЙ НЕСЕ ЗА СЕБЕ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ, А НЕМОВЛЯ - НІ.
 Отже, якщо дорослий несе відповідальність, то він може обіцяти те, що має намір виконувати, тобто, в нашому випадку, обіцяти Богу добросовісно служити, що й є хрещенням. А дитина не може цього зробити, тому їй хреститись не можна. Та й потреби такої немає, бо вона й так, у випадку передчасної смерті, попадає до Бога, а не в пекло.
>Через святе хрещення Бог посилає особливу благодать (благодать хрещення), подібно до того, як через рукопокладаня Господь дає особливу благодать для служіння.
 Хай навіть так, але дітям ще якась благодать, крім тієї, яку вони мають, не потрібна. Ім Царство Боже належить без хрещення.
 Це те саме, якби Ви хотіли пити і вам запропонували напитись з джерела і ще додатково дали столову ложку води.
>Чому Одна й Та ж Церква визначила канон Писань і сформувала Апостольські Передання, то Ви одну частину цієї спадщини приймаєте, а іншу ні? 
 Тому що Церква одні тексти визнала богонатхненними, а інші- ні. Якби ті, інші, також були апостольськими, то були б і богонатхненними, а отже, були б включені в Канон, а так - вибачте.
>У перші три століття Християнської Церкви, християни, схоже, не мали загальновизнаного Новозавітнього канону.>
>Новозавітній канон в сучасному вигляді вперше був викладений Афанасієм, єпископом Александрії, в 367 році в листі написаному церквам в Єгипті. До того часу канон став більш-менш сталим.>
>Таким чином, затвердження канону Вселенським Собором стало лише формальним його визнанням, а не створенням чи відбором книг, які можна було б до нього включити, бо сам Бог діяв через вірних йому людей, скеровуючи їх на всіх стадіях процесу з визначення священних книг, що в повній мірі викладають Його волю для людей.>
 Тому ми й маємо Канон.
>Повний біблійний канон прийнятий як католиками так і православними, за винятком деяких сект, містить у Новому завіті 27 книг.
> За логікою, не можна сумніватись в Переданнях, які були записані раніше, ніж визначений Канон Біблії, тобто 367 р.
 Правильно. Були й до того людські писання, хоч і дуже схожі на богонатхненні, напр., Маккавеїв, Сираха.

>> От-от саме за те, що вони не могли допустити перекручувань, вони й терпіли від більшості, тобто від того, що називало себе "православ"ям". Саме тому вони завжди були в меншості і їх називали "сектами". Зауважте- Церква у світі завжди в меншості- як сіль у страві. "православ"я" - у меншості в Україні? Вже одне це, опосередковано, звичайно, говорить про те, що "православ"я" - це не християнство:
>Істине православ\'я, тобто Церква, в меншості. Не всі ж православні воцерковлені.
 Дурний термін-"воцерковленість". Нема християнства без Церкви і Церкви без християн. Християни- послідовники Христа - всі пройшли через покаяння, хрещення і регулярно приймають причастя. Якщо цього нема, то нема і християн. То про яку "воцерковленість" може йтися?

>> Хто сказав? Святі - і служителі і їм служать. Тільки не на небі, бо там служіння уже не потрібне, а на землі, бо служити треба живим людям.
> Давайте докази що ми додали, а не прийняли раніше Писань.
 Ми постійно лише про наведені докази і говоримо: хрещення дітей, молитви до мертвих, поклоніня святим і Марії, чернецтво та ін. єресі.