> Юрію, "Слава Україні", це не з тої категорії що "слава сонцю", зорям і т.д. 

Нарешті ви погодились, що це не з тої категорії. Але ж зауважте, це не я посилався на ці місця Писання, а ви. Отже, слова про славу сонця, місяця і зірок не вказують на те, що можна їм віддавати славу. Значить ці слова не можуть бути виправданням чи вказівкою на те, що славу державі можна віддавати. Що таке Україна, чи Росія, чи будь яка інша держава? Це невеличкий клаптик планети Земля, яку створив Бог. Що ж виходить? Таким творінням, як Сонце, Місяць, Земля, славу віддавати не можна, а невеличкому клаптику Землі — можна? Ні, теж не можна! Слава із наших вуст повинна віддаватися тільки Творцю!

> Як я вже казав слава кожної країни є її народ, так само як і слава чоловіка є його жінка.

Згоден з другою частиною, бо так є написано. В принципі, можна погодитися і з першою, хоча так і не написано. Але це все одно не дає права нам, християнам, казати: “Слава Україні” чи будь якій іншій країні, так само, як і казати: “Слава жінці”. Бо це теж не з тої категорії. А з якої ж категорії все таки можна так казати? На що можна в Писанні спертися, щоб виправдати такі слова? Ні на що! Чому? Бо нічого подібного там нема! Знов повторюю, ні Ісус, ні Його апостоли ніколи самі таке не казали і ніколи ніде не закликали інших до цього.

> Як я вже казав слава кожної країни є її народ, так само як і слава чоловіка є його жінка. Тому до української слави ми, народ, маємо безпосереднє відношення, тому ідолопоклонством це не може бути, бо це наш обов'язок, даний нам Богом, славити свою Батьківщину своїм життям.

По-перше, вкажіть на місце в Біблії, де написано про цей обов'язок, щоб не бути голослівним. По-друге, ви сказали: “славити життям”. А це ж зовсім інше. Не про це мова. Я казав про славу, яка виходить з вуст. По-третє, може ви мені наведете якесь інше місце, стосовно того обов'язку, але мені здається, що ви мали на увазі ось це (Матвія 5:16).  Але ж там написано про те, щоб через наше життя, чи точніше, через наші добрі діла прославлялася не батьківщина, а Отець Небесний!

Треба дуже пильнувати про те, що ми говоримо, чому вчимо інших, до чого закликаємо, бо від цього залежить спасіння і наше, і тих до кого ми звертаємося (1Тимофію 4:16). Нехай вас Бог благословить і просвітить вас світлом Своєї істини, що віднині через ваше життя і вуста прославлялося не творіння, а Творець! Бо лише Йому належить вся слава і небі, і на землі! Амінь!