>Здравствуйте батюшка! Подскажите как мне быть. Первое время, ещё до замужества, мы с моим теперь мужем были очень счастливы. Он был именно таким, какого я искала. Но потом случилась, как это говорится «Какая-то чертовщина». Мой муж уехал на встречу выпускников в свой город. И с того дня как он побывал на этой встрече, я сама не знаю, что на меня нашло. Я как-будто моментально к нему охладела. Я потом рассказала ему об этом. Он показал мне некоторые молитвы. Вот уже три года, как я молю господа о счастье и мире в нашей семье. Только недавно мне немного полегчало, но зато мой муж стал холодный как лёд. Обращается ко мне только, когда ему что-то нужно (пообедать, поужинать, погладить, постирать). В остальное время меня для него как-будто не существует. Что-нибудь спрошу. Молчит. Что-нибудь скажу. Молчит. Практически перестал со мной разговаривать. Почти не улыбается и не смеётся. НО ЭТО ТОЛЬКО СО МНОЙ. ТОЛЬКО ДОМА. С ПОСТОРОННИМИ ОН СЕБЯ ВЕДЁТ СОВСЕМ НЕ ТАК. Мне особо тяжело так жить, так как мы живём пока с моими родителями, а они счастливы друг с другом. Мне невыносимо так жить. Я уже заказывала молитву. Ездила к мощам Ксении Блаженной. НО СТАЛО ТОЛЬКО ХУЖЕ.
>Подскажите, что мне делать. У меня больше нет сил терпеть!!!

ЧАСТИНА 2

ДЛЯ ПЕРЕВОДА ИСПОЛЬЗУЙТЕ Переводчик Google

Що робити? Раджу піти в храм, поговорити з священиком на тему генеральної сповіді. Особливо гарно потрібно згадати події перед від’їздом, в час від’їзду, а також в найближчий час після приїзду. Після сповіді обов’язково причаститися, і почати нове життя і відкрити сторінку нової любові. Добре було би цю справу вчинити  спільно з чоловіком. Але якщо він не захоче, робіть самі. Перед прийняттям святих Таїн, попросіть вибачення один в одного. При цьому ні в якому разі не вдавайтеся в обговорення деталей і причин всього що сталося. Повинно бути з кожної сторони тільки: «Прости мене» та відповідь на це прохання: «Бог простить, і я прощаю». Після сповіді і причастя, на згадування  будь-яких подій які призвели до гріхів між Вами, потрібно накласти табу до кінця життя. Це й буде першим кроком до побудови нової, свідомої любові, під назвою «ФІЛІЯ». Це вже є, добровільне зобов’язання не ранити свого ближнього, непотрібними спогадами. Тобто ніжно берегти один одного.
Також якщо Ви не вінчані то потрібно повінчатися. Якщо Ваш чоловік відмовиться, то не наполягайте. Не забувайте: Церква вчить про спасіння самого себе, а не інших, навіть якщо ці інші — Ваші рідні. Не вінчані можуть розійтися, це не буде гріхом, але за блуд каятися потрібно в будь якому випадку, будете з ним жити чи ні.
Продовжуйте читати свої молитви.  
Якщо буде мучити совість що каяття не щиро відбулося ідіть знову з тим питанням до священика. Але якщо це буде знову і знову надокучати одне і те саме питання, то після третьої чи четвертої сповіді, не повторяйте його на наступних сповідях, а просто коли починає говорити внутрішній голос (а це вже не совість говорить, це означає що біс достає, він намагається переконати що таїнство сповіді  не має ефективності)  потрібно просто прочитати коротеньку молитву, наприклад: Господи помилуй мене грішну. Так поступайте кожний раз, коли відчуєте що Вам біс нашіптує: сповідь не помагає.
Ще Вам потрібно культивувати в собі думку що Ваша по праву власність — чоловік (це не жарт, читайте апостолів), є вільна в своїх діях. Контролером в нього є Бог, як і у Вас. В Бога, Матері Божої та у святих Божих угодників кожний день просіть щоб Ваша родина була збережена від біди. Просіть також, щоб Бог не допустив біди від Вашої родини для інших людей.
 Такими діями Ваша філія розшириться ще одним зобов’язанням: не обмежувати свободу дій близької людини.  Не бійтеся Бог не допустить до дурниць ні Вашу половинку ні Вас. 
Завжди вислухайте думку, або новини один одного. Це особливо важливо для того хто прийде до дому після яких-то подій. Ви часто нічим не зможете допомогти, бо не в силі, але вислухати зобов’язані. Це також вимога філії жертвувати своїм терпінням. Це поможе Вам принизити свою гордість.
А батькам не заздріть, на оборот, дякуйте Богу що в них все добре, радійте за них. Уявіть собі що в них теж проблеми, тоді при спільному проживанні Ваше  серце боліло б ще і за них. Будете радуватися за них, будете нищити в собі диявольське насіння заздрості.
За все і завжди дякуйте Богові що так сталося, навіть якщо будуть сльози на очах. Завжди говоріть собі: «В людей буває гірше, Господь помилував мене цей раз».  
Це все також стосується і чоловіка. 
На побудову свідомої філії затрачуються роки, а «АГАПЕ» це та сама філія, та тільки масштаби інші — любов до всього людства, без винятків. Відчувати і проявляти любов до будь-якої людини у світі, за будь-яких обставин — це досягнення істинно святих людей.